На нашем сайте вы можете читать онлайн «Груші в тісті». Эта электронная книга доступна бесплатно и представляет собой целую полную версию без сокращений. Кроме того, доступна возможность слушать аудиокнигу, скачать её через торрент в формате fb2 или ознакомиться с кратким содержанием. Жанр книги — Серьезное чтение, Современная проза, Современная зарубежная литература. Кроме того, ниже доступно описание произведения, предисловие и отзывы читателей. Регулярные обновления библиотеки и улучшения функционала делают наше сообщество идеальным местом для любителей книг.
Груші в тісті
![](/uploads/posts/images/177/18417425.jpg)
Автор
Дата выхода
28 апреля 2016
Краткое содержание книги Груші в тісті, аннотация автора и описание
Прежде чем читать книгу целиком, ознакомьтесь с предисловием, аннотацией, описанием или кратким содержанием к произведению Груші в тісті. Предисловие указано в том виде, в котором его написал автор (Юрий Винничук) в своем труде. Если нужная информация отсутствует, оставьте комментарий, и мы постараемся найти её для вас. Обратите внимание: Читатели могут делиться своими отзывами и обсуждениями, что поможет вам глубже понять книгу. Не забудьте и вы оставить свое впечатие о книге в комментариях внизу страницы.
Описание книги
Автобіографічний роман Юрія Винничука «Груші в тісті» видавався неодноразово і завжди мав великий успіх. У ньому автор розповідає про Львів кінця 1970-х – початку 1980-х років, тобто про свою молодість: коли він фарцував (цікаво, чи всі молоді зараз знають, що це), вчився в інституті, служив у лавах армії і… любив. Любив усе – дівчат, друзів, поезію, пригоди… тобто саме життя. Тому у «Грушах…» – безліч історій, наповнених шаленим гумором (не завжди цнотливим), деколи майже вар’ятством, львівським колоритом і навіть пікантними подробицями життя львівської богеми 70-80-х років минулого століття.
Груші в тісті читать онлайн полную книгу - весь текст целиком бесплатно
Перед вами текст книги, разбитый на страницы для удобства чтения. Благодаря системе сохранения последней прочитанной страницы, вы можете бесплатно читать онлайн книгу Груші в тісті без необходимости искать место, на котором остановились. А еще, у нас можно настроить шрифт и фон для комфортного чтения. Наслаждайтесь любимыми книгами в любое время и в любом месте.
Текст книги
Грушi в тiстi
Юрiй Павлович Винничук
Автобiографiчний роман Юрiя Винничука «Грушi в тiстi» видавався неодноразово i завжди мав великий успiх. У ньому автор розповiдае про Львiв кiнця 1970-х – початку 1980-х рокiв, тобто про свою молодiсть: коли вiн фарцував (цiкаво, чи всi молодi зараз знають, що це), вчився в iнститутi, служив у лавах армii i… любив. Любив усе – дiвчат, друзiв, поезiю, пригоди… тобто саме життя. Тому у «Грушах…» – безлiч iсторiй, наповнених шаленим гумором (не завжди цнотливим), деколи майже вар’ятством, львiвським колоритом i навiть пiкантними подробицями життя львiвськоi богеми 70-80-х рокiв минулого столiття.
Юрiй Павлович Винничук
Грушi в тiстi
Комсомольська юнiсть
Цей козел Домбровський
У 1969 – 1973-му я навчався в Івано-Франкiвському педагогiчному iнститутi на украiнськiй фiлологii. Тепер це вже Прикарпатський унiверситет. Той самий, який прославився на весь свiт тим, що в його стiнах навчаеться найкращий у свiтi яйцеметач.
Але у тi дрiмучi часи ми навiть не мрiяли про щось подiбне. Якi яйця? Тут би вже пришили украiнський буржуазний нацiоналiзм i вiдправили до бiлих ведмедiв. Але було дещо й спiльне i з теперiшнiм студентським життям. Нас теж органiзовано збирали на демонстрацii, вручали транспаранти, прапори i плакати, якi ми пiд розписку брали i здавали. Інша справа, що за це нам нiчого не платили.
В iнститутi я потрапив у нове для мене середовище. Майже всi студенти мого факультету походили з надовколишнiх сiл чи районових мiстечок, i рiдко хто поступив вiдразу пiсля школи, як я. Бiльшiсть були старшими за мене на кiлька рокiв. Все це пояснювалося тодiшньою полiтикою уряду i партii – надавати перевагу абiтурiентам iз села. Особливо це стосувалося педагогiчних закладiв, бо село найбiльше потерпало на нестачу вчителiв. Однак розрахунок на те, що селюшки тiльки й мрiють, аби повернутися назад у село, рiдко себе виправдовував, кожна з них намагалася рiзними способами уникнути цього щастя i вже буквально з першого курсу кидалася вiдвiдувати танцi в очiкуваннi серйозних пропозицiй.
Тодi власне й народився жарт про студенток педiнституту. Перший курс: нiкому, нiкому, нiкому. Другий: тiльки одному, одному, одному. Третiй: всiм, всiм, всiм. Четвертий: кому? кому? кому?
Ще перед початком навчання вiдбулися комсомольськi збори iнституту, i я раптом iз жахом почув, як пролунало мое прiзвище у списку тих достойникiв, яких вибрали до iнститутського комiтету комсомолу.